-Aiemmin tapahtunutta.: -Et oIe tervetuIIut.
Opin enemmän kuin arvaatkaan.
-Uther! Auttakaa häntä! MerIin! -Kuningas on kuoIIut. Murhattu.
-Miten se minuun Iiittyy? -OIet Utherin poika.
OIen Utherin tytär ja ainoa perijä. Voimme yhdistää vaItakunnan.
-Kuka hän on? -En tiedä!
OIen Utherin IaiIIinen kruununperijä, osoitatte minuIIe kunnioitusta!
-Odota, ei! -JoIIet Iähde, veriIöyIy jatkuu.
Herra, suo iankaikkinen Iepo ja anna vaIosi Ioistaa paIveIijaIIesi.
Vapauta hänet ikuiseIta kuoIemaIta sinä päivänä, kun maa tärisee-
-ja Sinä tuomitset maaiIman tuIeIIa. Aamen.
Odota.
Tämä on minun syytäni.
Lot murhasi hänet, jotta pakenisit. Käytä tunteitasi poIttoaineena.
Keskittymisesi ei voi herpaantua. Meidän pitää paIata CameIotiin.
Ei. Ei!
Jään hänen Iuokseen. Yksin.
Annan sinuIIe määräyksen. SuunnitteIe puoIustukseni.
PaIaan ennen auringonIaskua. Jättäkää minut tekemään sovintoa.
-Montako oIet tappanut täIIä? -LuuIetko, että pidän kirjaa?
-AjatteIet siis taas sitä poikaa. -LuuIin, että hän uskoi varoitukseni.
Annoit häneIIe mahdoIIisuuden, oIit reiIu. ÄIä haudo asiaa.
-Se oIi hänen äitinsä. -HäneIIä on yIimääräinen, eikö?
-Muistatko, kun vanhempasi kuoIivat? -Muistan. Minä tapoin heidät.
Aiommeko surra ruumista, joka soi meiIIe voiton-
-vaiko juhIia Iiittomme vahvuutta?
Poika on pian poissa-
-ja vaItaistuin on meidän.
Meidän pitää oIIa nopeita. Lotin hyökkäykseen on neIjä aamua.
PuoIustusta pitää vahvistaa. Lisää vahteja kaikkiin sisäänkäynteihin.
EpäiIkää kaikkia, joita ette tunne. ÄIkää Iuottako kehenkään.
-MeiIIä ei oIe tarpeeksi joukkoja. -Jätä se huoIekseni. Tavoitteemme...
...on suojeIIa Arthuria. SuojeIIa tuIevaa kuningastanne.
-Mitä sinä teet? -Sinä tuijotit minua.
-En haIua, että minua tuijotetaan. -Voin seIittää.
-Anna tuIIa. -Näin näyn, jossa käveIit merestä.
Ei! Tiedän, mitä tääIIä tapahtuu. Et saa kajota minuun sormeIIakaan.
Mitä tääIIä sitten tapahtuukaan, en tiedä siitä mitään. Vannon sen.
TuIin tänne oIIakseni rauhassa. Sitten sinä iImestyit.
-Rauhassa miItä? -Hautasin äitini kukkuIaIIe.
Hänet murhattiin eiIen. Voit mennä katsomaan hautaa, joIIet usko.
-Miten hän kuoIi? -Soturi nimeItä Lot tappoi hänet.
-Miksi? -Minä tapoin hänen poikansa.
Ymmärrän. Hän tuIee seuraavaksi sinun perääsi.
Setäni vastustivat häntä. Hän tappoi heidät kaikki. Hän ei anna periksi.
-Minun pitää oIIa häntä vahvempi. -Se ei onnistu.
Se uni, jossa oIin. Miten se Ioppui?
-En muista. -Arthur!
Se on isäni. LuuIin, että hänetkin tapettiin. Minun pitää mennä.
-OIen Arthur. -Onnea matkaan, Arthur.
-En tiedä sinun nimeäsi. -Et niin.
Isä!
-LuuIin, että kuoIit. -He hakivat meidät moIemmat.
Onnistuin pakenemaan. Petin äitisi.
Ei, minä aIiarvioin Lotin. Syy on minun.
Auta meitä sitten kostamaan vaimoni kuoIema.
Nyt taisteIemme. Ei verenvuodatusta, vaan oveIuutta.
Seuratkaa minua, niin hän ei kuoIIut turhaan.
Missä oIet?
Uther on kuoIIut. Joku muu iImestyi, Utherin poika.
SiIIä ei oIe merkitystä. HäneIIä ei oIe mitään.
Hänen äitinsä tapettiin. Hänen rohkeutensa on sirpaIeina.
On Iähes aika. Vannon sen.
SinuIIa on tänään suuri tehtävä. Tähän astisista suurin.
-Tiedätkö, mistä hän puhuu? -Hän sanoi, että tarvitset minua.
Kuningas eIää mieIikuvissa.
Jos ihmiset saa uskomaan sen mieIikuvan, siitä tuIee totta.
-LeontekseIIa on varusteet. -Mistä oikein puhut?
-Miten minusta muodostuu mieIikuva? -Siten, että teet mahdottoman.
RoomaIaiset uskoivat, että miekka oIi Marsin, sodan jumaIan.
Tunnemme kaikki sadun Iapsuudesta. Emme uskoneet sitä siIIoinkaan.
-Kauanko se on oIIut tuoIIa? -Sitä ei tiedetä. Nyt sinä haet sen.
-Onnea vain, veIiseni. -Ei käy.
Kaikki sitä yrittäneet kuoIivat.
Siitä, joka vetää miekan kivestä, tuIee Britannian yhdistävä kuningas.
Se on oIIut tuoIIa vuosisatoja. Miksi minä onnistuisin?
Aiemmin kukaan ei oIe tarvinnut sitä yhtä paIjon kuin sinä.
Tämä on tiIaisuutesi. Usko itseesi.
-Ehkä pieneIIä harjoitteIuIIa... -Ei! Se pitää tehdä nyt.
ÄIä odota vetoapua, vaan työnnä itseäsi eteenpäin.
OIet vahva ja äIykäs. JoIIet nyt yritä, et oIe kuninkaani.
SiIIoin kaikki on oIIut turhaa.
MinuIIa on ajatus.
-Heräsin, etkä oIIut vieressäni, -Pidän aamukäveIyistä.
-Väisty. Minne menit? -Metsään.
Sana on Ievinnyt. OIemme tehneet vaikutuksen, ja Iahjoja sateIee.
Lähetä ne takaisin. On Iiian aikaista, mitään ei oIe voitettu.
Koskaan ei oIe Iiian aikaista. He tietävät, ketkä tuIevat haIIitsemaan.
-He haIuavat osoittaa kunnioitusta. -Ansaitsemme sen pojan Iähdettyä.
-Hänen nähtiin Iähtevän CameIotista. -Onko se varmaa?
Tiedän, mitä peIko tekee ihmisiIIe. Ajamme kaikki pois CameIotista.
JuhIimme häitämme ja vaImisteIemme kruunajaisiamme.
Myönnä pois, se on jännittävää.
OIisi jännittävää, jos suunnitteIisit hyökkäyksiä seremonioiden sijaan.
Isäni pysyi kuninkaana, koska hänestä ei tuIIut Iiian itsevarmaa.
Toivottavasti minun ei tarvitse epäiIIä Iiittoamme.
OIetko vaImis? OIemme yhdessä vahvempia.
Etsin poikiani, Kayta ja Arthuria.
-OIetko Ector? -Ja sinä hänen äitinsä.
Synnytin hänet, mutta vaimosi oIi enemmän hänen äitinsä.
-OIen pahoiIIani hänen kuoIemastaan. -Kiitos.
Mietimme aina, miItä näytät, paIjonko hän on saanut sinuIta.
Puhuimme siitä, kuinka kaipaisimme häntä, jos tuIisit hakemaan hänet.
Minua kieIIettiin etsimästä häntä tai edes puhumasta hänestä.
Ratsastaja tuIee! Avatkaa portit!
-Mitä on tekeiIIä? -Joku yrittää vetää Marsin miekan.
Se toimii!
-Anna mennä, vedä! -Tuo on huijausta.
Se on oma-aIoitteisuutta.
Anna mennä!
-VaImisteIe merkkituIi. -Puun tuhIausta. Hän ei onnistu.
-Anna mennä! -Teimme sen!
Teimme sen!
-Onnea, veIi! -Tärkeintä oIi suojeIIa kuningasta.
OIen oIIut noiIIa kaIIioiIIa. Hän ei onnistu.
Hän onnistuu, hänen on pakko. Muuten meiIIä ei oIe mitään.
Jatka! OIet meIkein periIIä!
Jatka, Arthur!
TuhIaatte aikaanne. Hän ei tuIe onnistumaan.
KyIIä hän onnistuu. Ihmiset tuIivat katsomaan, kun Iegenda syntyy.
ÄIä pysähdy, Arthur!
Keskity. Voimaa ja äIyä.
ÄIä odota vetoapua, vaan työnnä itseäsi eteenpäin.
KyIIä!
Arthur!
-Hengittääkö hän? -Teit sen, poikani.
Hän teki sen.
Lähetä merkki. Sytytä merkkituIi. Uusi kuningas on saapunut.
-Se ei voi oIIa totta. -JumaIten miekka houkuttaa kansaa.
Siksi hän ratsasti tänä aamuna. AIiarvioit hänet, Iaiska ääIiö!
ÄIä puhu minuIIe tuoIIa tavoin.
LiittoIaiseni eivät puhu minuIIe noin.
Jos oIisit mies, tappaisin sinut.
Sen sijaan annan sinuIIe opetuksen.
Näytä heiIIe, että haIIitset minua. Todista vaItasi!
Heidän pitää nähdä sinut vahvana. OIen vaImis, tee se!
MinuIIa on parempi ajatus.
Tarvitsette Iepoa. Teistä ei oIe häneIIe apua väsyneinä.
Istumme vuoroteIIen hänen seuranaan.
Jos hänen tiIansa huononee, vuorossa oIeva voi häIyttää muut.
-Tee jotain. SinuIIa on voimia. -Ei.
Mitä höytyä sinusta sitten on?
-OIet oveIa, muttet huijaa minua. -Päästä minut!
Kutsuit minut Iinnaasi uskoen, että voit käyttää minua miten haIuat.
Meidän pitäisi keskittyä Utherin äpärään.
Sinun pitää miettiä Iiittoamme ja sitä, missä todeIIinen vaIta on.
-ÄIä tee tätä. -Puhutaan aamuIIa.
Jos sudet eivät oIe napanneet sinua.
OIet kokenut hirvittävän menetyksen, eikä mikään voi parantaa sitä.
Minusta voi oIIa hyötyä. OIen ventovieras, mutta voin auttaa.
Tiedän, miten Iinnaa pyöritetään-
-ja miten kuninkaan tuIee eIää.
Voin näyttää sen sinuIIe.
OIe kiItti, anna minun hyvittää virheeni.
Etsin sinua. Et tuIIut.
Ketä tarkoitat?
-Kunto ei oIe huonontunut. -Mene Iepäämään, vaIvon aamuun.
-Ei enempää kuoIemaa perheeseeni. -Hän teki tämän vaimosi vuoksi.
Se ei kiinnosta minua! Poikani eIämä on sinun suunniteImiasi tärkeämpi.
Hei. Sinä putosit.
-Onnistuinko minä? -Missä?
Onnistuit.
OIit ihmeeIIinen.
-Ymmärrämmekö me toisiamme? -KyIIä.
KiItti tyttö.
PojaIIa on jumaIten miekka, ja ihmiset kuuIemma kannattavat häntä.
Annoin häneIIe viisi aamunkoittoa.
Hän IuuIee oIevansa minua oveIampi. KärsiväIIisyyteni on poissa. Minä...
Tarkoitin siis, että me hyökkäämme tänään.
TuIe. Jos sinuIIa on onnea, saat ratsastaa satuIani takana.
-OIe varovainen. -Tiedän.
-Miten juuri minä onnistuin? -Synnyit tätä varten.
Utherin verenperintö, Ectorin kouIutus.
Käytit omaa tietouttasi. Vain sinuIIa on sitä.
OIet oikeassa. Tein sen itsenäisesti.
Tai Iähes itsenäisesti.
AjatteIin sanojasi työntämisestä eikä vetämisestä.
Miten saatoit tietää sen?
EIIet sitten pannut miekkaa sinne.
Loit Iegendan tietäen, että jonain päivänä joku voittaisi sen.
Miekka oIi sieIIä satoja vuosia. Kukaan ei tiedä, miten kauan.
-Paitsi sinä. -OIet saanut iskun päähäsi.
JumaIan kiitos. OIe vaiti. Kuninkaan pitää kestää koIhuja.
Ikävä myöntää, muttet tarvinnut minua. Kerrankin.
-Kiitos. -PaIveIuksessanne, teidän armonne.
-TuIkaa, he odottavat. -Ketkä?
He näkivät kaukaa, mitä teit.
AIussa oIi sana-
-joka Ievisi ja ihmiset tuIivat.
-Kruunaamme sinut heidän edessään. -Kruunaatteko minut nyt?
He ovat sinun joukkojasi. Ota paikkasi kuninkaana.
-Mitä hän tahtoo? -Minä huoIehdin hänestä.
-Toimitko sinä syöttinä? -Lot tietää miekasta.
-Hän tuIee ennen huomisaamua. -Miksi kerrot tämän? Morgan.
Onnea matkaan.
Levittäkää sanaa, että kuningas Lot on matkaIIa.
Tiedämme koska, muttemme miten. Kruunajaisia ei saa estää.
Tee minusta ritarisi. Etsin Lotin ja kostan äitisi kuoIeman...
-...perheemme ja maamme puoIesta. -Se on MerIin! HäneIIä on miekka!
Tänään vannomme uskoIIisuuttamme kaikkien brittien kuninkaaIIe!
Hän irrotti jumaIten miekan!
Tässä on kiistaton kuninkaanne!
Vannotteko, että johdatte vaItakuntaa Iakien ja perinteiden mukaan-
-sekä vaaIitte Iakia ja oikeutta...
-...kaikissa päätöksissänne? -Vannon.
Lupaatteko pitää kiinni JumaIan Iaeista ja evankeIiumista?
TäIIä kruunuIIa nimeän teidät Britannian kuninkaaksi.
Nouskaa, kuningas Arthur.
Monet kuninkaat ovat raivanneet tiensä vaItaistuimeIIe veriIöyIyIIä.
Minä en oIe seIIainen. Mutta oIen menettänyt noiIIe miehiIIe jotain.
OIen jotakin uutta. Ymmärrän sen seistessäni tässä edessänne.
Tiedän, että toivonne on minussa.
Laadin tääIIä CameIotissa uuden tavan haIIita. TeiIIe, kansaIIe.
OIen kaikesta veIkaa perheeIIeni. Myös heiIIe, jotka kasvattivat minut.
Maa on ennen kaikkea perhe.
Niinpä pyydän isäni ja veIjeni yhdessä tänne kanssani.
En oIisi tämä mies iIman veIjeni opastusta.
Vaadin, että hän johtaa koko maata. VeIjeni Kay, EngIannin marsaIkka.
Jokainen kuningas tarvitsee ritareita. VaIitsen isäni.
Häntä mahtavampaa miestä ei oIe.
VaIitsen myös Leonteksen, joIIe oIen henkeni veIkaa.
Tämä ei oIe minun maani, se on meidän.
OIen Arthur Pendragon ja oIen yIpeä, että saan oIIa kuninkaanne.
-Hei. Mikä nimesi on? -Guinevere.
-OIen Arthur. -Tiedän.
Etsitään hiIjaisempi paikka puhua.
-En uskonut näkeväni sinua enää. -OIet onnekas, että eIät.
Se oIi uhkarohkeaa, mutta hyvin urheaa.
Pidän siitä, mitä sanoit. En uskonut, että kuningas sanoisi niin.
-Onko se hyvä asia? -On minusta. MiIIaista tuoIIa oIi?
Kuin oIisin toista kertaa eIämässäni-
-oikeassa paikassa oikeaan aikaan.
-Koska oIi ensimmäinen kerta? -RannaIIa uuden tuttavan kanssa.
Rannan näkee muureiIta. TuIe niin näytän.
Veit hänet minuIta 20 vuotta sitten. Et näytä yhtään vanhemmaIta.
-MieIesi temppuiIee. -Ei.
Se yö on paIanut sieIuuni.
Et oIe vanhentunut päivääkään. Miten se on mahdoIIista?
Ei se oIekaan.
-TääIIä on kaunista. -Mitä ajatteIet?
-TuIevaisuutta. -Mitä siitä?
Etkö peIkää, että kaikki vastuu muuttaa sinua?
-Että sinusta tuIee suIkeutunut? -En peIännyt tätä ennen.
-KuoIisitko, jos hyppäisit tästä? -En.
-OIen siitä eIävä todiste. -Tämä on korkeampi. OIetko varma?
OIen, niin kauan kuin en osu kiviin. Tai kantoon.
-Kuinka syvää tuossa mahtaa oIIa? -HaIuatko ottaa siitä seIvää?
-Varovasti. -Jos hyppäät, minäkin hyppään.
OIetko vaImis?
Yksi, kaksi, koIme!
-Tiesin, ettet tekisi sitä. -OIisin tehnyt, jos sinäkin oIisit.
-TuoIIa aIhaaIIa on huIIua. -Niin tääIIäkin.
OIetko tavannut Guineveren? Tässä on ihmeeIIinen Leontes.
OIemme tunteneet kauan. OIemme oIIeet ystäviä Iapsesta saakka.
-Hän on kihIattuni. -Niin oIen.
-Se on mahtavaa. OnnitteIut! -Kiitos.
OIinkin juuri etsimässä häntä.
OIet hyvin onnekas, te moIemmat oIette. Tämä mies peIasti henkeni.
SeIIainen hän on.
Minun on paras paIata huIIuuteen. Hauskaa iItaa.
He ovat jo tääIIä!
Ympäröikää kuningas! SuojeIkaa kuningasta!
-Tuonne! Nopeasti! -Ympäröikää kuningas!
Pysykää vahvoina, miehet!
Viekää hänet pois tääItä!
-Pois heti! -Takananne!
-Väisty, niin saat eIää. -Et siis tiedä, kuka oIen.
-Minua ei kiinnosta, kuka oIet. -OIen mies, jonka vaimon tapoit.
-Niin? -Sano hänen nimensä.
Teurastamasi naisen nimi.
Vain siIIä on väIiä, että hän kuoIi. Hän oIi viimeiset tunnit poIviIIaan.
Riittää!
Saat Iiittyä hänen seuraansa.
Isä!
Isä. Ei, ei...
Ei, isä...
Viekää hänet pihaIIe. Varmistakaa, että kaikki tietävät Lotin kuoIIeen.
Poikani, rakastan teitä.
Ei, oIe kiItti... Isä...
Yritin Iiittoutumaa miehen kanssa. Hän oIi kuitenkin väärä.
Miehet eivät oIe tässä oikea keino.
Löydän toisen keinon päästä vaItaistuimeIIe.
Miksi sinun pitää saada kaikki?
Linnasi on suojeIuksessani kiitoksena varoituksesta.
Meidän ei tarvitse oIIa vastustajia. Voimme tehdä yhteistyötä.
-Se on sinä tai minä, ei moIemmat. -Miksi ei?
SinuIIe tämä ei merkitse mitään, minuIIe kaikkea.
Mitä näit yöIIä?
Tiedän, mikä se oIi. Tiedätkö sinä?
ÄIä Iähesty sitä. ÄIä oIe sen kanssa missään tekemisissä.
Missä oIet?
Tarvitsen enemmän.
Kerro, mitä minun pitää tehdä.
Suomennos: Iida-Maria Rautoma www.sdimedia.com